ФАКТОРНО-КРИТЕРІАЛЬНА МОДЕЛЬ ЯК ОСНОВА САМООЦІНЮВАННЯ ПАРАМЕТРІВ ВНУТРІШНЬОЇ СИСТЕМИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЯКОСТІ ОСВІТИ ЗАКЛАДУ ЗАГАЛЬНОЇ СЕРЕДНЬОЇ ОСВІТИ - Мартинець, Лілія Асхатівна (Педагогічна освіта: теорія і практика, 2020)
У статті розкрито роль факторно-критеріальної моделі як основи самооцінювання параметрів внутрішньої системи забезпечення якості освіти закладу загальної середньої освіти. Визначено, що для якісного експертного оцінювання пропонується використовувати факторно-критеріальну модель. Підкреслено, що у факторно-критеріальній моделі, як апараті вимірювання, використовується кваліметрія («квалі» – якість, «метрія» – міряю), основним завданням якої є комплексне оцінювання якості через сукупність показників із застосуванням відповідної математичної моделі. Зазначено, що технологія використання кваліметрії дає можливість заміряти стан об’єкта в будь-який час. Визначено, що описана науковцями технологія здійснюється на основі комплексного оцінювання стану об’єкта, що відбувається в декілька етапів: 1) виділяються основні параметри; 2) визначається сукупність факторів, що необхідні для досягнення заданих параметрів; 3) визначаються критерії, які характеризують вимоги до кожного фактора; 4) визначається вага параметрів, факторів, критеріїв методом експертного оцінювання; 5) оформлюється модель у вигляді таблиці. Підкреслено, що застосування кваліметрії дає змогу формалізувати якісні характеристики відповідних явищ і процесів шляхом поділу їх на простіші, визначити нормативний чи стандартний їхній перебіг через визначення його критеріальної основи – параметри, фактори та критерії, що забезпечує замірювання результатів, які фіксують досягнення лише на певний час. Крім того, за допомогою методу Дельфі розраховуються коефіцієнти вагомості кожного параметра, фактору, критерію. Шляхом зіставлення параметрів, факторів, критеріїв моделі та фактично виявленого стану параметрів внутрішньої системи забезпечення якості освіти закладу визначається коефіцієнт їхнього проявлення. Встановлено, що динаміка змін дає можливість визначити напрям розвитку, а за необхідності – проводити регулювання процесу удосконалення.