ЗАСТОСУВАННЯ ІГРОВОГО МЕТОДУ ПРИ ПОЧАТКОВОМУ НАВЧАННІ ДІТЕЙ ПЛАВАННЮ В УМОВАХ ПОГЛИБЛЕНОГО БАСЕЙНУ - Зубко, Валентина Володимирівна; Парахонько, Вадим Миколайович; Смірнов, Констянтин Миколайович (Педагогічна освіта: теорія і практика, 2020)
Одними з наи важливіших чинників, що забезпечують успішність навчання плаванню, визначено вікові особливості дітеи молодшого шкільного віку, провіднии вид діяльності (ігрова) і початок формування довільних механізмів вольової сфери особистості, коли молодшии школяр практично не в змозі змусити себе виконувати цілеспрямовані дії тривалии час. У зв’язку з цим, навчання плаванню повинно будуватися в грі и через гру. Визначено стан розробленості проблеми застосування ігрового методу в початковому навчанні дітеи плаванню в умовах поглибленого басеи ну. Зважаючи на специфіку роботи з дітьми молодшого шкільного віку, необхідно враховувати педагогам те, що в них переважає мимовільна увага, а в центрі ї їхньої уваги є все яскраве, незвичаи не, нове и цікаве. Ці особливості слід враховувати, використовувати гру як форму навчальної діяльності, яка викликає прямии інтерес. Під час організації ігор і розваг потрібно зважати на умови їхнього проведення (глибина, температура води, наявність інвентарю тощо), кількість учасників, вік, загальну і спеціальну підготовленість, а також чітко знати умови гри, правила, передбачувании результат і продумувати зміст. Встановлено, що ігри для навчання плаванню і використання ігрових прийомів на глибині поділяються на групи: ігри на увагу, прості, з використанням гумових іграшок (проводяться з новачками на перших уроках плавання), які спрямовані на подолання опору води, з зануренням під воду, пірнанням, стрибками у воду, з ковзанням і плаванням; ігри сюжетного характеру, які є основним навчальним матеріалом на заняттях, їх вводять після освоєння дітьми води, навчилися пересуватися і впевнено почувати себе в новому середовищі; командні ігри, де гравці об’єднуються в рівні за силою команди, вимагають прояв самостійності, значних вольових зусиль, уміння керувати собою, особливо під час вирішенні ігрових конфліктів. З’ясовано, що застосування ігор і розваг у навчально-тренувальних заняттях із молодшими школярами сприяє підвищенню емоційності та зменшенню монотонності; вихованню морально-вольових якостей (активність, самостійність, ініціативність), зміцненню колективу та вихованню почуття товариства, вмінню застосовувати набуті навички в різних умовах.